'Nepoštivanje hrvatske države i hrvatskoga naroda, njezinog integriteta i zakona, kulture, običaja i povijesti..., ukazuju da se takve politike mnogi još nisu odrekli'
'Ponašanje navijača rezultat je politike vođa Srba u Hrvatskoj'
Povodom krajnje neprimjerenog ponašanja srpskih navijačkih skupina tijekom odigravanja utakmica na Europskom košarkaškom prvenstvu za juniorke koje se održava u Vukovaru i Vinkovcima, Stožer za obranu hrvatskoga Vukovara poslao je službeno priopćenje koje prenosimo u cijelosti.
Nije riječ o nekontroliranim navijačkim skupinama ili grupi mladih ljudi, koji prije i poslije utakmice „okićeni“ simbolima ne tako davnih brutalnih stradanja, u hordama krstare vukovarskim gradskim četvrtima, snažno podsjećajući na Vukovar neposredno nakon pada kada su njima slični, ne samo pjevali o „klanju Hrvata“, nego, nažalost, vršili monstruozne zločine, od Veleprometovih hangara, do Ovčare.
Danas je na njihovom repertoaru bila i pjesma „Nož, Žica, Srebrenica“, koja je valjda sve nas trebala podsjetiti i na druge monstruozne zločine proizašle iz velikosrpske politike.
Ovakvo ponašanje srpske navijačke skupine rezultat je politike koju političke vođe Srba u Republici Hrvatskoj vode sustavno više od dvadeset godina, svesrdno potpomognute nacionalnom velikosrpskom državnom politikom iz Beograda.
Nepoštivanje hrvatske države i hrvatskoga naroda, njezinog integriteta i zakona, kulture, običaja i povijesti..., jasno ukazuju da se te i takve politike mnogi još uvijek nisu odrekli, koristeći čak i sportske utakmice da to iskažu.
Pogrešno odgojeni mladi ljudi, kako u vlastitim obiteljima, tako i kroz predškolski i školski obrazovni sustav i zlouporabu jezika i pisma, na temelju namjerno iskrivljenih interpretacija povijesnih događaja, progovaraju jezikom koji otvara i produbljuje nove podjele, a što se nesumnjivo najjasnije očituje u nedostatku osnovnog ljudskog pijeteta prema onome što se u Vukovaru dogodilo 1991. godine.
Velikosrpskim politič kim vođama u Hrvatskoj i Srbiji očito još uvijek nije jasno da za ono što se dogodilo Vukovaru, ali i drugdje u Hrvatskoj, odgovornost snosi fašistoidna politika koju je Srbija uporno vodila, pa i danas vodi prema svim svojim susjedima i ne-Srbima. Jučerašnji i današnji događaji na sportskim terenima u Borovu naselju pokazuju, nažalost, toliki nedostatak pijeteta naspram svega što se dogodilo u Vukovaru i stoga su neprihvatljivi i nepojmljivi bez obzira s kojim motivima dolazili.
Doduše, ne čudimo se previše srpskoj mladeži, jer ni njihove političke vođe niti jednom do sada u Koloni sjećanja nisu pokazale, ni nama ni pripadnicima svoga naroda, da prihvaćaju odgovornost i izražavaju iskreno žaljenje za ono što se dogodilo.
Prihvaćanje odgovornosti i izražavanje žaljenja treba biti na povijesnoj, političkoj pa i na razini čitave jedne zajednice barem u simboličkom smislu, odavanjem posebnog pijeteta, suzdržavanjem od provokativnih nacionalističkih obilježja, a pogotovu od nacionalističkih ispada čijih smo na sportskim terenima svjedoci ovih dana.
Ako znamo da su uz ovakvo ponašanje svojih političkih vođa srpski nacionalisti na osnovu navodno potpuno različitog jezika i pisma kao paravana, dobili zasebne škole i djecu u svoje ruke da im prenose svoje nacionalističke poglede na svijet, trebamo li se onda čuditi kada iz tih škola izlaze mladi ljudi sa snažnim nacionalnim nabojem koji prečesto prelazi u ekstremizam i šovinizam, veći nego li ga iskazuju mladi koji u Vukovar dolaze iz same Srbije.
Nisu li ove pjesme i simboli koji se ovih dana pjevaju i nose u Vukovaru i okolici simboli upravo toga ekstremizma, koji u Vukovaru danas dobiva, nažalost, sve više legitimiteta, bez jasnog i nedvosmislenog odgovora nadležnih hrvatskih institucija, kako na lokalnoj tako i na nacionalnoj razini.
Poučeni ovim događajima, pitamo se: Smijemo li uopće očekivati ili se nadati da će politički i javni predstavnici Srba u Hrvatskoj, naročito u Vukovaru, osuditi ovo neprimjereno, neljudsko i necivilizacijsko ponašanje, koje je daleko od puta mira, tolerancije, pomirenja i međusobnog poštovanja? Trebamo li sada kao možda nikada do danas javno i glasno progovoriti, da nikakva krivotvorenja nedavne povijesti, nikakva prešućivanja ratnih zločina, nikakvi pokušaji uravnoteženja krivnje u ime „nove pravednosti“, nikakav lažni suživot na temeljima prikrivanja istine i nepravednog mira, ne mogu sakriti notornu činjenicu da je VUKOVAR HRVATSKI GRAD, da je to bio, da jest i da će bit, dok god u njemu djeluje Stožer za obranu hrvatskog Vukovara i dok je onih koji ga u tome podržavaju diljem Republike Hrvatske.
Nećemo prestati djelovati ni dok se ne shvati da su u Vukovar dobrodošli svi koji poštuju golemu žrtvu koja je tu u Vukovaru dana na oltar hrvatske domovine odakle god dolazili i bez iznimke, makar se radilo i o pripadnicima srpskog naroda.
Takav stav bi trebala zauzeti i ova i sve buduće Vlade u Hrvatskoj i to jasno podvući svim političkim i duhovnim vođama srpskog naroda u Hrvatskoj, ali i Srbiji. Burna zbivanja u proteklih nekoliko mjeseci, od najave uvođenja dvojezičnosti u Vukovar, pa do srpskih nacionalističkih ispada na sportskom borilištu, jasan su znak potrošenosti modela na kojima je počivala mirna reintegracija i znak su da Hrvatska pod hitno mora i treba redefinirati svoju politiku prema nacionalnim manjinama, pogotovu prema srpskoj nacionalnoj manjini, kako bi nova politika razbila okove samosegregacije te dovela do integracije te zajednice u hrvatsko društvo.
Od organizatora ovog sportskog natjecanja te od službi zaduženih za njezino nesmetano odvijanje uz poštovanje zakona zemlje u kojoj se odvija, tražimo da se zbog dosadašnjih povreda nacionalnih osjećaja hrvatskoga naroda, naročito u Vukovaru, naloži odigravanje utakmica reprezentacije Srbije bez prisutnosti njihovih navijača.
Mladoj reprezentaciji Srbije pak ne želimo time otežati put ka uspjehu, već im kao mladom sportskom kolektivu želimo sportski uspjeh.